Okay. I kan smage farver.
Bevis det for mig. Tag solbrillerne af og luk øjnene.
- De sagde, dette ville ske. - Gab.
Gab. Lad være... du kigger jo!
Gab. Her kommer den. Hvad er det for en farve?
- Rød. - Det tæller ikke...
...for vi havde store etiske komplikationer. Gab.
- Grøn. - Meget fint.
Gab.
- Gul. - Ja, det er korrekt.
Og den her?
- Nå? - Jeg kan ikke smage noget.
- Den er blå. - Jeg kan ikke smage blåt.
Det er for lyst. På med solbrillerne igen...
- Kom, Flomar. - Kalder du Et Sted for Flomar?
Det er marsisk for varm, lodden ven. Han valgte det selv.
- Vil du have glas vin? - Nej.
- Hvor skal han sidde? - Det er lige meget. Du bestemmer.
- Kalkun eller Lucky Charms? - Det ved jeg ikke. Spørg ham.
Hej, Dennis! Vil du spise kalkun med os?
Jeg kan ikke spise noget, der er vokset op på Saturns måner.
Så er vi sikre her. Hvor sjovt. Okay, min ven?
Har du lagt mærke til, hvor langt fra hinanden hans øjne sidder?
- Nej. - Er hans ører ikke lidt spidse?
David...?
Jeg troede, jeg var en dårlig far, og at Mars var en metafor.
Men tænk, hvis jeg tager fejl?
Tænk, hvis han er fyldt af... Han er måske et lille medium.
- David, du er hysterisk. - Ja! Hvorfor ikke være hysterisk?
Hysteri er den nye beroligelse. Min kone dør -
- og jeg får et barn fra Neptun. Skal jeg blive hysterisk?
Hysteri er en livsstil. Jeg kan holde op med at skrive.
David... jeg er urolig for dig.
- Hvorfor det? - Jeg tror, at I har det svært.
Tror du ikke, at jeg ved det. Jeg vidste det.
Det er stadig kun en prøveperiode. Du kan...
Levere ham tilbage ligesom en vare med fejl?
Jeg prøver vel at sige, at jeg ved, at du ser dig selv i ham.
Men jeg var der. Du var sær, men han er i en anden liga.
Det fine ved dig er, at du har ret. Du har altid ret -
- og du husker det og lader aldrig nogen glemme det.
Jeg går ud et øjeblik.
Kom, Dennis. Det her er vel fint?
- Vi får lidt frisk lugt. - David! Lad være, David.
- Der er intet galt. - Hvor skal I hen?
TIL DAVID
Du milde, Dennis!
- Var jeg uartig? - Nej! Sig ikke sådan noget.
Du skal ikke skære dine fødder, og far...
Jeg sidder og arbejder. Vi lægger kameraet til side et øjeblik.
- Min opgave er ikke fuldført. - Jo, for i dag.
Min opgave er ikke fuldført! Giv mig kameraet! Jeg har brug for det!
Hør nu... Slap lige lidt af, eller må du gå ind på dit værelse.
Du vil sende mig bort, ikke?
Hvorfor skulle jeg sende dig bort?
Du er vred på mig, fordi jeg ødelagde dine ting.
Jeg tager mig ikke af det der. Det er bare ting.
Du kan ikke gøre noget, der kan ændre mine følelser.
Forstår du det? Jeg vil ikke sende dig bort.
Se! Det er bare ting.
Kom igen. Slå det rigtigt itu!
Tag to! Okay, bare en. Sådan skal det være.
Over hovedet, ligesom grækerne!
- Hvor herligt! - Ikke den. Vi finder på noget andet.
Undskyld. Jeg prøver bare at...
Undskyld. Jeg prøver bare at more mig.
Nu skal du få! Nu er det krig.
- Nu er det krig. - Krig!
Bliv der.
Hej, mr Lefkowitz. Kom ind. Hvilken overraskelse. God jul!
I lige måde...
Vi havde det bare... lidt morsomt.
En slags gennembrud, kan man sige.
Det er betænksomt af jer at komme i weekenden.
- Der var problemer i skolen? - Kun lidt. Vi klarer det.
Har du noget imod, at Dennis og jeg går op og snakker lidt?
- Nej, har du? - Er det i orden, Dennis?
Det går nok fint.
- Hvor er dit værelse, Dennis? - Han viser dig vej.
Efter dig...
- Er alt okay? - Kendte du til det her?
Jeg skal bare slukke den...
- Ja... bestemt... vi... - Har du set den her?
Ja, det er et videnskabeligt projekt, som vi arbejder med.
Vi studerer forrådnelse. Vi finder ting og fotograferer dem.
Så lægger vi dem til side en tid. Dennis studerer, hvordan de...
Se selv. Vi er i fuld gang netop nu. Ja, det er vores bilnøgler.
- Og er det dit pas? - Et pas nedbrydes hurtigt.
Alt er fint. Vi ser bare på, hvordan ting forandres og nedbrydes...
Kan vi snakke under fire øjne? Undskyld os, Dennis.
Jeg er lidt urolig, mr Gordon.
Du lider af noget, som rammer mange adoptivforæIdre.
- Chok? - Du vil gerne være barnets ven...
...men glemmer at være far. Dennis har brug for et forbillede.
Han skal ned på jorden. Han stjal, blev smidt ud af skolen...
Vi var enige om, at det var en forkert skole for ham.
- Jeg skal også være enig. - Ja, jeg burde have ringet.
Jeg beder om forladelse.
Vi vil vurdere sagen på ny. Du får besked med posten.
Jeg ved, at der ikke findes nogen, der elsker Dennis mere end jeg.
Det ved jeg godt.
Billederne her er mine. De er meget vigtige for mig.
Jeg må forstå, hvorfor du tog dem. Vær sød og fortæI mig det.
Fordi du elsker hende så meget.
Det er sandt, men det ændrer ikke ved, hvad jeg føler for dig, min ven.
Ikke det mindste.
Mr Lefkowitz synes ikke, at du skal bo her -
- så vi må gøre ham tilfreds.
Herhjemme går det fint at være fra Mars -
- men ude blandt jordboerne må du føIge reglerne på Jorden.
Men vi vil aldrig...
Vi vil aldrig, aldrig, aldrig, aldrig, aldrig, aldrig give op.
Det var Winston Churchill, der sagde det.
En ting til... noget meget vigtigt.
Vil du være rar og lære mig om desintegrations-tingen?
Hvordan gør man?
Du vil lære det.
- Vi er nødt til det. - Jeg kan ikke.
Han bør have den her trøje... og de her bukser.
Den er flot til dig.
- Han bliver meget flot. - Ja, det bliver fint.
Hvornår begynder de at gøre nar af forkert tøj? I femte klasse?
Det var der, jeg brugte regnbuefarvede benvarmere.
Jeg var den mærkelige pige, der sad bagved frem til niende.
- Hvad skete der i niende? - Jeg fik bryster.
Det havde været nok for mig. Barndommen er ond.
- Jeg ved, det er hårdt. Men... - Men hvad?
Det skal måske ikke være nemt. Så går man måske glip af eventyret.
Har alle fascinerende personer ikke haft en svær opvækst?
- Jo. Han skal have benvarmerne. - Så fascinerende er jeg ikke.
Jeg er altid bekymret for ham. Det er forbandelsen ved at være far.
Jeg tror, at Dennis er lykkeligere, end han har været længe.
Det tror jeg også, du er.
- Jeg vil gå. Jeg er træt. - Vil du ikke have en kop kaffe?
Du kan jo også bare blive her.
- I gæsteværelset. - Du har intet gæsteværelse.
Så på sofaen. Tro mig, jeg mente ikke...
Det var det sidste, jeg ville tænke på.
- Jaså? Det sidste? - Ikke det sidste, men...
Som noget, man sjæIdent tænker på. Kopper og den slags...
Jeg skal hjem og fodre guldfiskene.
- Guldfiskene? - Jeg passer min nabos guldfisk.
Din nabos? Jeg er med.
De har brug for mad.
Guldfiskene, ikke?
- Godnat. - Ja!
- Er du okay? - Ja, er du?
- Det ved jeg ikke. - Du ser okay ud.
- Det gør du også. Du ser flot ud. - Hvad? Det gør du også.
Du er flot. Flot.
- Det er overskyet i dag. - Ja, så du behøver ikke solcreme.
Men jeg har dårlige nyheder. Vi må afstå fra hold-nede-bæItet.
Men så svæver jeg væk!
Jeg ved ikke meget, men jeg ved, at du ikke svæver væk.
- Lover du det? - Jeg garanterer det.
Jeg har måske ikke fortalt det, men da jeg var barn -
- lod jeg, som om jeg var fra en anden planet.
- Hvorfor det? - Jeg ønskede, folk kunne lide mig.
- Jeg ville passe ind. - Brugte du hue?
Ja, af og til. Det var i Chicago, og det var koldt.
Du skulle ikke have brugt hue.
Lige netop. Efter et stykke tid lærte jeg -
- at være lidt mere ligesom de andre, og ved du hvad?
Det var faktisk ikke så farligt.
Er det godt at være ligesom alle andre?
Det var et væIdigt godt spørgsmåI.
Sådan plejer voksne at sige, når de ikke kender svaret.
Det vigtigste lige nu er, at du lærer ting og sager.
- Om menneskelige væsner? - Lige netop. I stedet for...
- Mars-menneskelige væsner. - Det ved du jo allerede masser om.
Hej, miss Margie. Skønt at se dig. Kan du huske Dennis?
Hej, Dennis. Vær ikke urolig. Alle er meget søde her.
Du, lille ven...
Hvis du bliver nervøs, kan du hente mig i bilen.
- Tænk, hvis jeg får det dårligt? - Jeg sidder derude hele dagen.
- Hele dagen? - Ja, hele dagen.
Din far skal gå nu, Dennis.
Okay, lille ven...
Vi er lidt nervøse, for vi har intet vægtbæIte i dag.
Vi har lidt problemer med tyngdekraften.
"Radioen skrattede, og krigsherrerne instruerede soldaterne:"
"Fald, hvor I står. Fald, hvor I står. "
Så er det nok med Dracoban. Godnat, min prins.
Fin tale.
David? David! - Ja!
Jeg kommer!
Dennis! Er alt okay? Hvad er der?
Flomar...
Et Sted...?
Hvad er der med ham?
- Så, Et Sted... - Hvad skete der? Er han okay?
Nej. Han er død.
Død?
Vi tager en tur i bilen. Vi kører ud og ser på stjerner.
Som barn troede jeg, at de døde fløj op til stjernerne.
Man kan ikke se dem, men man kan tale med dem, og de kan høre én.
Er det derfor, du græd? Fordi du ikke kan se Flomar mere?
Når man elsker nogen, er det hårdt, at man ikke kan se dem mere.
- Snakker du med Mary? - Ja, sådan set. Hele tiden.
Det er nok derfor, jeg tager herud.
- Jeg kan se Mars. - Hvor? Jeg kan ikke se den.
Sikke gode øjne...
- Hvad tænker du, når du ser Mars? - At min opgave snart er fuldført.
Jeg rejser snart hjem, og så bliver alt normalt igen.
Må jeg sige noget om Mars?
Det er måske uventet, at det kommer fra mig, men nu er vi to her.
Vi består af atomer, der har indgået i millioner af andre organismer -
- og vi lever på en sten fyldt med flydende jern.
Vi holdes fast af tyngdekraften, suser om Solen med 107.800 km/t -
- og drøner gennem MæIkevejen med 965.600 km/t -
- i et univers, der måske jager sin egen hale.
Og midt i denne aktivitet -
- fuldt bevidste om, at vi en skønne dag vil dø -
- prøver vi at nå hinanden.
Nogle gange pga. Forfængelighed, nogle gange uden årsag -
- forsøger vi at nå hinanden uden at vente noget til gengæId.
Er det ikke mærkeligt?
Er det ikke mystisk?
Er det ikke så mystisk, at det er nok?
Hvorfor i alverden er du nødt til at komme fra Mars?
Vi skal bare snakke med ham -
- og fortælle om de mennesketing, vi kan lide at lave.
Det er klaret i et snuptag, og så bliver alt godt.
Er det en aftale?
Fordi hvis jeg er mig selv, lader de mig ikke bo hos dig.
Nej, nej, nej...
Uanset hvad du siger, ordner det sig.
Jeg elsker dig rigtig meget.
Aha, du har ankelvægtene på...
Vær dig selv.
- Hej. - Hej, Sophie.
Vil du føIge med mig? Jeg passer på dig. Alt er okay.
Nå, Dennis... Hvordan går det for dig i skolen?
Okay...
- Er det noget, du vil fortælle om? - Nej.
Du virker ikke så glad i dag, Dennis.
Jeg har det fint.
Alle de skoleskift, hvordan har det været?
Det har været hårdt af og til -
- men det vigtige er, at man tager fat om problemerne.
Og man må aldrig, aldrig, aldrig, aldrig, aldrig, aldrig give op.
Aldrig, aldrig, aldrig, aldrig.
Winston Churchill sagde sådan. Tror jeg...
Winston Churchill var en klog mand, eller hvad?
Tidligere har du sagt, at du er fra en anden planet.
- Mars. - Mars, ja...
Zibber nuggie wat wat. Trans fobo meet i o.
Nogle gange er det godt at lade som om, andre gange ikke.
- Så du lod som om? - Ja.
Så begyndte jeg at læse astronomi og indså, at vi kredser om Solen -
- med 107.800 kilometer i timen.
Vi holdes fast af tyngdekraften -
- så hvorfor i alverden skulle jeg være fra Mars?
Jeg tror, det var, fordi jeg ikke passede ind.
Så begyndte jeg at lære mig at være som alle andre.
Dennis, har mr Gordon sagt til dig, hvad du skulle sige her i dag?
- Han har kun lært mig én ting. - Hvilket?
"Hvis man får tre træffere ud af ti, så er man en stjerne. "
"Hvis man er lidt bedre end det, bare lidt bedre" -
- "så er man en superstjerne. "
"Så får man en kop kaffe. "
"Varm kaffe. "
- Hvordan gik det? - Jeg fortalte om baseball.
Jeg fortalte også om varm kaffe.
Mr Gordon? Til lykke.
Tak. Jeg elsker dig.
Vi intensiverer jagten på exoplaneter her på observatoriet.
Som bekendt er stjernebilledet Dragen i fokus for vores forskning.
Taleren i aften er David Gordon, forfatteren til "Dracoban" -
- som har gjort samfundet opmærksom på det området.
Lad os se... tak! Jeg blev fascineret af Dragen -
- eftersom det er et system, der ligner Jordens...
Ingen planet har været måI for flere romantiske ideer end Mars.
Først troede man, Mars var beboet af en forhistorisk civilisation
som udgravede et indviklet kanalsystem.
At planeten blev mørkere hvert år, mente man var tegn på planteliv.
Men ekspeditionerne med Mariner 4, 6 og 7
viste, at kanalerne bare var dybe dale
og at lysvariationerne skyldtes sandstorme.
Jordprøver viser manglen på organiske materialer.
Med andre ord: Det er intet liv på Mars.
Ingen planet har været måI for flere romantiske ideer end Mars.
Det er ikke sådan, jeg husker det. Det her er ikke korrekt.
Jeg tror, at jeg kommer fra en anden Mars.
- Er du vred på mig? - Nej, men jeg troede...
...at vi var enige om, at du ikke var fra Mars.
Jeg kan næsten ikke sige det ord mere.
Jeg ville lade som om, så vi kunne blive sammen.
- Kom igen, knægt... - Du tror ikke, jeg er fra Mars!
- Jeg tror, at du tror det. - Stop! Stop bilen!
Jeg er meget ked af det. Jeg sad og snakkede med min søn.
- Kørekortet, tak. - Jeg plejer at have det her...
- Dennis, har du taget mit kørekort? Freen awa blee meet ia.
Dennis, jeg stillede et spørgsmåI. Det her er temmelig vigtigt.
Freen awa blee meet ia. - Dennis! Svar på spørgsmålet!
- Du tog mit kørekort! - Nej, jeg gjorde ikke.
- Dennis! - Jeg stjal det ikke!
- Hvad gjorde du ved billederne? - Jeg har brug for dem!
Kom igen! Vi har jo talt om det!
- Stop! Det er mine! - Nej, det er mine ting!
- Hold op. - Dennis...
Voksne kan få såret deres følelser ligesom børn. Det her er mine ting.
Stop. Stop!
Gør det så. Gør det. Værsgo.
Trans fobo meet i o, trans fobo meet i o...
Dennis... Dennis, hold op.
Du er ikke fra Mars. Du er bare en lille dreng.
Jeg kan måske ikke hjæIpe dig. Jeg kan måske ikke klare det...
Bliv her og slap af.
- Det tager bare 20 minutter. - Tag den tid, du har brug for.
Gør det, du er nødt til. Vær ikke bekymret for os.
- Tak, fordi du passer ham. - Det er...
Du er min bror. Han er min nevø.
Dennis? Du milde, hvor sejt. Jeg skal gøre rent i køkkenet -
- og ringe til Nicholas og Jonas, og så kan vi vel hænge lidt ud?
Okay, knægt? Jeg kommer senere.
- Til lykke. Hvem er den flotte fyr? - Jeg ligner formand Mao.
- Har du den lille røde med? - Skrækkeligt...
- Velkommen til den store dag! - Tina...!
- Jeg har undret mig... - Det er du ikke ene om.
Hør her! Det her er David Gordon, og han er enestående!
Han har en gave til mig... Første udkast til en ny bog.
Tro mig... jeg fik det ikke billigt.
David, må jeg præsentere Leonard. Han er vores marketingchef.
- Hyggeligt. - Han er enestående.
Velkommen i klubben. Tina omgiver sig med enestående mennesker.
Skal vi overlade manuskriptet til min assistents trygge hænder? Linus!
Kan vi snakke under fire øjne? Jeg vil tale med dig om noget.
- Det er måske lidt mærkeligt... - Jeg kan ikke lide det ord.
Kan du kigge på det her? Det faldt lidt anderledes ud...
"Marsbarnet"? Vi var jo enige om "Dracobans hævn".
Ja, det var vi -
- men det her er mere end bare et titelskift.
Det her er altså det kvantealternerende univers...
Jeg prøvede at skrive "Dracoban".
- Hvad er problemet? - Jeg adopterede en dreng.
En fantastisk, anderledes ung mand. Han lever, de andre karakterer døde.
Nej, vi indgik en kontrakt. Du fik et meget stort beløb.
Det ved jeg. Jeg skriver den anden eller tilbagebetaler pengene.
- Det er uacceptabelt. - Jeg lægger mit huslån om.
Jeg vil ikke have pengene! Jeg vil have Harry Potter i rummet!
Leonard har forberedt en svinedyr reklamekampagne -
- og Dracoban er hjørnestenen i den kampagne!
Jeg kan intet gøre uden den! Forstår du, hvad jeg siger?
Det forstår du vel, kammerat?
Hvorfor kan du ikke bare være, hvad vi ønsker, du skal være?
Jeg er med.
Undskyld, Dennis...
Jeg lover at skrive Dracoban. Du får en hel, blodig serie -
- men læs dén, for den er god. Jeg er nødt til at gå. Undskyld.
Du, Dennis?
Hvad ville du sige til lidt varm kakao eller noget andet?
Lyder det godt?
Eller... Tang? Ved du, hvad Tang er?
Astronauterne drak det. Det vil du kunne lide.
Liz!
Liz? Liz!
Vi kan ikke finde ham. Han havde det fint. Alt var godt.
Han var på sit værelse, og jeg ville give ham kakao...
- Vi ringede til politiet. - Hvornår så du ham sidst?
- Han er ikke i huset. - Er I sikre? Har I ledt overalt?
Det er så smukt... Han er måske en lille Mozart.
Men hvad betyder det?
Det betyder "farvel".
Bliv i bilen, Harlee!
- Har I fundet ham? - Nej, men jeg ved, hvor vi kan.
Skal jeg få politiet til at flytte bilen?
Ring til mig! Tag sikkerhedsselen på!
- Du går den vej... - David...
Du milde... skynd dig.
- Bliv, hvor du er, Dennis! - David kommer. Stå stille!
Gå ikke rundt, lille ven. Prøv at stå stille.
Dennis...
Dennis, stå stille. Jeg kommer nu.
Jeg kommer og henter dig. Stå stille, så er du sød.
Hold op, Dennis.
De er her!
Dennis! Hold ud! Jeg kommer!
Hvad laver du her? Du kan ikke føIge med mig.
Okay...
- Tag min hånd. Vi tager hjem. - Nej, jeg må rejse tilbage.
Min opgave er fuldført.
Hold op, Dennis. Stå stille.
De er her! De henter mig!
- Det er en helikopter. - Det er ikke en helikopter.
- Okay. Tag min hånd. Vi tager hjem. - Jeg er på vej hjem.
- Jeg hører ikke hjemme her. - Okay...
Sæt kufferten ned og hold godt fast i kanten -
- så venter jeg hos dig, indtil de kommer.
Jeg er ked af det, David.
- Hvorfor? - Fordi jeg skal rejse.
Men jeg vil fortælle dem om baseball -
- og Lucky Charms. Og Flomar...
Ja, du kan fortælle om alt, vi gjorde, og hvor sjovt vi havde det.
Dennis! Se på mig. FortæI om, hvor sjovt vi havde det.
Du kan fortælle, hvordan du prøvede at passe ind og blive ligesom os.
Mennesker kan være onde, ikke?
Jeg lover at fortælle, at du var god mod mig.
Du er et fint menneske, og vi skulle gerne føle samhørighed.
Jeg tror, at bag alt det her vil du gerne føle samhørighed.
Jeg ville ønske, at vi fik mere tid.
Jeg vil bevise, at ikke alle foræIdre forsvinder.
Hvorfor forsvinder de af og til?
Jeg ved det ikke. Det er et...
Jeg ved det ikke. Af og til er det deres fejl, andre gange ikke.
Det er et mysterium. Jeg ved det ikke.
Hvorfor... hvorfor...
Hvorfor tror du, de efterlod mig?
Fordi...
Fordi de var dumme! De dummeste i hele universet!
De var så tåbelige, at de ikke indså, hvad de havde!
Hvorfor forstod de ikke, hvor speciel du er, og hvor stort dit hjerte er?
Jeg er ikke klog, men jeg kan se det. Det er indlysende.
Du er den nemmeste i verden at elske... i hvert fald for mig.
Ved du, hvad jeg tror? Jeg tror, at du også elsker mig.
Du er fuld af kærlighed, der venter på at svømme ud.
Dennis, du er min søn. Du er mit hjem for evigt.
Og jeg vil aldrig, aldrig, aldrig, aldrig, aldrig -
- aldrig, aldrig, aldrig forlade dig.
- Du har mig. - Jeg har dig.
Mit marsiske ønske gik i opfyldelse.
Åh, min gud...
Af og til glemmer vi, at børn lige er ankommet til Jorden.
De ligner små rumvæsner, fulde af energi og potentiale.
De er på opdagelsesrejse og prøver bare at lære at være mennesker.
Af en eller anden grund fandt Dennis og jeg hinanden.
Hvorfor ved vi ikke
men jeg kan elske et rumvæsen, og han kan elske en skabning
og det er mærkeligt nok for os begge.
...to, tre! Vent, prøv igen!
Et, to, tre!
Tekster: Thomas Olesen www. sdimediagroup. com